| KIEMELT AJÁNLATUNK | ![](/images/boxheadend_bordo.gif) |
![](/images/spacer.gif)
| Új maradandokkok | ![](/images/boxheadend_kek.gif) |
![](/images/spacer.gif)
| FRISS FÓRUMOK | ![](/images/boxheadend_bordo.gif) |
![](/images/spacer.gif)
| FRISS NAPLÓK | ![](/images/boxheadend_bordo.gif) |
![](/images/spacer.gif)
| VERSKERESő | ![](/images/boxheadend_zold.gif) |
![](/images/spacer.gif)
| SZERZőKERESő | ![](/images/boxheadend_zold.gif) |
![](/images/spacer.gif)
| FÓRUMKERESő | ![](/images/boxheadend_zold.gif) |
![](/images/spacer.gif)
|
NAPLÓK: Baltazar Legutóbbi olvasó: 2024-09-08 03:00 Összes olvasás: 5510965772. | [tulajdonos]: köszönet | 2024-07-09 07:13 | Filip Tamás: Megfésült káosz
Hullámzó hidakon jönnek futva a körkörös romok közé, ahol a fekete holdfény áztatta zongorán egy szonáta kezdi játszani önmagát, míg a rabmadár kalickájában Cage-t szeretne hallgatni négy és fél percen át. A kosár-ember tagolatlan versét azóta írja, hogy elvesztette otthonát, de még az első versszakkal se készült el, mégis nyugodt: ideje annyi, mint a tenger. A régész sírjában maga is múmia lett, avar dalokat dúdol a pólya alól, egy egész csapat próbálja lejegyezni, amit hall. A megfésült káosz újra meg újra megrázza sörényét. Minden nézettségi rekordot megdöntött az éhezőművész műsora. Temetéséről nem kell intézkedni, testéből semmi nem maradt. De jön- e majd valaki, hogy elárvult ketrecét örökbe fogadja?
Ki viszi át a kegyencet a túlsó partra? Ki örökli a szabadság ketrecét? Ki hallgatja meg a fekete szonátát, amikor a kosár-ember verset ír az elmúlásnak? A káosz lesz az új rend, a nihil tobzódik az elmék agoráján, a hagyományok utolsó egyéniségeit élve temetik el, hogy a régészek a szívhangtörvényt alkalmazva vizsgálják meg múmiáikat. Egyeseknek jár a királyi többes, másoknak emberi mivoltukat is megkérdőjelezik. Ma már éhezni művészet, túlélni a mindennapok rejtett aknáit, minden sarkon egy újabb közöny les ránk, aki nem üvölt együtt a farkasokkal, azt felfalják a rókák. Ravasz arcukon olvasom: tudjuk, ki vagy, ember, előttünk nem lehet titkod! A titkokat arckönyv-falakra írjuk, s csodálkozunk, azokat mások honnan ismerik. Hullámok hátán a hidak is a nirvánába rohannak, a mocskos habok magukkal ragadnak minden emberit. Már nincs átjárás, már nincs kapocs. Ki viszi át az emberiességet a túlsó partra? A kosár-ember a versét írja, írná, de múzsáját elragadták a rohanó habok. A szürke papiroson hadrendbe sorakozott kérdőjelek. A hosszú sorokat látva egy kérdés lüktet agyamban: Mi lesz veled, Európa?! Lengyel János
**********************************************************************************
Köszönöm Lengyel Jánosnak, aki a Kárpátalja felületére vitte a versemet, megosztva az övéivel, az ottani magyarokkal. És még jobban köszönöm, hogy egy miniesszét is írt hozzá.
https://karpataljalap.net/2024/07/07/filip-tamas-megfesult-kaosz
| |
Hozzászólást csakis azonosított felhasználók írhatnak. Kérjük, hogy jelentkezzen be az azonosításhoz!
|
|
|