NAPLÓK: PÁLÓCZI - SZABADVERSTAN Legutóbbi olvasó: 2024-09-08 01:28 Összes olvasás: 31946236. | [tulajdonos]: ITT CSAK NYERTESEK VANNAK | 2024-07-03 07:59 | Filip Tamás talán fél a megöregedéstől ezért próbál gúnyolódni vele, miközben félreérti saját helyzetét?
Az Öreg halász és a tenger című Hemingway regényt azonban egész biztosan félreérti, mert valójában nem létezik az általa erőltetett „szerencsefia” olvasat. Az öreg halászra mondott (s gúnyolódva rám értett) salao – vesztes – jelző ugyanis a regényben – győztest – jelent.
(A kisebbik, most „berlini” fiam Kolumbiában felnőtt, Párizsban élő barátnője spanyol anyanyelvű. Ha végül tényleg egymást választják, akkor a német, az orosz, az angol és a török nyelvek mellett egy kicsit spanyolul is kell majd értenem. Nem lenne ellenemre! Sőt, valósággal elszédülök ettől! Mert így könnyebben „visszakapom” az El lado oscuro del corazon című Eliseo Subiela-féle szerelmes filmet. Ami egy teljes évtizedig meghatározta a gondolkodásomat. Erről később többet.)
Visszatérve a Hemingway regényhez: az „öreg halász” Filip, a praktikus látszat ellenére sem vesztett, hanem győzött. Ezt a gimnazisták is tudják. „Az embert meg lehet ölni, de legyőzni nem!” – így szól a legfőbb Hemingway szentencia. Az ő hatására kezdtem 17 éves koromban a novellát írni. Egy balatoni kerthelyiségben egy platánfa alatt. Miután a nálam lévő füzetbe leírtam néhány akkor eszembe jutott sort s visszaolvasva megéreztem, hogy ez „AZ”, sosem érzett boldogságáram futott bennem végig.
------------------- De az alábbi foszlányokból azonban hosszúverset írok. -------------------
Ez még csak az első felrakás anyaghalmaza, mint amikor a szoborhoz készülő anyagot felcsapjuk a falapra amelyen végül áll… ebből készül majd… de egyelőre még csak döngölni kezdjük… ((Hallod Gyurcsi? Itt nincs „korai magömlés”: ennek a munkálatnak ez a technológiája! Aki nem bírja, menjen tollat fosztani!)) Muszáj bepillantást engednem a műhelyablakomon, mert Filip Tamás úgy elszállt magától, hogy elfelejti: más szerző is van a világon nem csak ő, de főleg másfajta kortárs költészet is, nem csak az övé. Jobb hasonlattal szólva: a bányász barlangomba világítok most be nektek: Íme: ilyen az általam meglelt jókora telér. Ott virít a derengésben: talán ti is látjátok, én látom. A nagyja még a törmelék alatt… Most már csak sok-sok idő, türelem, szorgalom kell a kitermeléséhez. Jó esetben meglesz hozzá a kellő „tizenévem”. Jókor vagyok hozzá jó helyen. Ugye, ugye, Kisebbítőim, milyen könnyű felröhögni ezen? Szeretnétek, ha nem sikerülne, mi? Azt elhiszem!
Csakhogy én nagyon jól tudom, hogy egy normális kiadó, normális irodalmi időkben erre már előleget adna!
Ha a világ ugyan elhülyült is közben, ez nem jelenti azt, Filip, hogy a szerzőnek is elhülyülten kell viselkednie. Egy szerző szakmaian gondolkozzon, ne úgy mint egy riói pávatáncos! Mentesen a lelkendező hiúságoktól és minden hiábavalóságtól, különben jön a smonca. (Észre sem veszi, és ha már híres, a barátai sem merik neki megmondani! )
Te hátha elkerülöd a csapdát! Semmi okom ennek az ellenkezőjét kívánni, csak meglep, hogy ennyire eltérsz a „jóhagyományoktól”, amit Rilke nyomán most az alább linkelt Subiela-filmben is látok. Ahol a költőnek természetesen nincsen sportautója. Még állása sincs. A Halál (egy szépséges fekete nő alakjában) ezért keres neki az újságban állást. Hol banktisztviselőit, hol menedzserit, de a költő mindenre nemet mond. Pedig a Halál azt is megígéri, hogy ahol vezető-helyettest keresnek, esetleg besegít. A költő a fejét rázza. Ő csak költő akar lenni. Poéta. Ezt a spanyol (latin) szót magyarul ugyanígy mondják és ejtik. Poéta? Kérdezi a Halál. Hol áll az újságban, hogy poétát keresünk magas kezdőfizetéssel? Aaaa…!
Mire a költő elveszti a türelmét és szavalni kezdi a versét. Ami a halálnak olyan mint a tömjénfüst, hiszen a halhatatlanságot jelenti. Sürgősen távoznia kell. A költő követi és szaval.
„Idegeim a falakra kúsznak és a márvány idegei is az enyémek…” Arról beszél, hogy mint költő mi mindent kifejez. És a Halál feldúltan menekül előle a lépcsőházban, majd az éjszakai parkon át, de a költő mindenütt a nyomában. „Hányszor mondtam magamnak: Én volnék ez a szikla? Ha egy halottat visznek mellé fekszem a sírba. Ha egy tyúk kotkodácsol én vagyok a tojásban. Ha gondoltál rám csak egyszer, az emlékeddé váltam”
Egy rendőr megállítja őket. - Zaklatja magát ez a férfi? („Molistando” ezt a szót is értjük.) - Nem! - De igen! Igen! – kiáltja Oliverio. (Hiszen egy költőnek az a dolga, hogy „zaklassa” és ”lehetetlenné tegye” a Halált. A múlandóságot.
https://www.youtube.com/watch?v=da_7wuDyz2k
--------------------------------------------------
![448891811-1187286559374111-8171578017638967282-n](https://i.ibb.co/QpSc0T3/448891811-1187286559374111-8171578017638967282-n.jpg)
átengedni a szerelmet férfivá érett fiaidnak miközben te szépen-csúnyán és lassan-lassan megöregedtél?
isteni tett
s ha író vagy tudod hogy életed legfontosabb pillanata ez munkásságod legjavának kezdetéhez értél nem tetszetős sportautón vagy fapados repülőn hanem ökrös szekéren évezredek lassú ritmusával ahogy az első telepesek érkeztek meg a fonyódi hegy alá Kelet felől még küllők nélküli tömör fakerekekkel telkedről épp a feltárt urnatemetős falvak akkori balatoni szárazulataiig látni az ökröknek ugyanazzal a lassú ritmusával jöttek ahogy nagyapád zsemleszín-tarka ökrei vonultak az igás szekérrel veletek az Ungi hegy szőlejéből az alsórajki házig Így lehettél szemtanúja, hogy ért véget a szarvasmarha ötezer éves háziasítása te még ülhettél igazi ökrös szekéren amilyen Petőfi versében is szerepel de soha soha soha soha soha soha soha soha soha nem tér vissza már
Pesten nevelkedett, falusi szüleihez az Andrássy úti harmadik emeletről visszaszökött anyád nővére falusi ruhájában piros kis parasztkendővel a fején a frissen kaszált lucernán ül, de keresztbe tett formás lábszáraiban még a Népstadion csoportos szalagtáncának ritmusával. (Hónapokig kellett gyakorolniuk: tornatanáruk egy olimpikon volt... )
Az első dohányzás apámmal… titkos délelőtti mozizásuk a gimnáziumi tanórák helyett… egy még épp csak elkezdődő titkos szerelem…
Úriasszony nevelőanyja az utcán ököllel verte meg: kék monoklija lett és azonnal hazaszökött az igazi szüleihez falura.
Apámat táviratban tudatta erről aki másnap érte ment és megkérte a kezét, de mivel még nem töltötte be a tizennyolcat a házassághoz korengedményre volt szükség.
………………………………………………………. ……………………………………………………….
Átengedni a szerelmet férfivá érett fiaidnak amikor még meg sem születtél? Isteni tett, de egy költő képes lehet rá.
![449170990-489886630120560-2852738146733105316-n](https://i.ibb.co/868jqSZ/449170990-489886630120560-2852738146733105316-n.jpg)
------------------------------------------------------------------------------
Szép dolog, ha egy költőnek Jaguár autója van, Filip Tamás. Nekem csak Rowerem volt, de ma már az sem kéne. Minek? Istenhez gyalog megyünk. Ha… és amennyiben… (Én úgy tudom nem létezik, ezért kell hinni benne.)
------------------------------------------------------------------------------
112.
The service takes my old wrecked car – and my youth in it. Let it be! I could never make love in a car. I am the son of the East. One act lasted for me for hours. In the car, my arm hurt, my knee, my waist. What? Is sex over tomorrow?
I've done it so far, now I'll write it. -----
112.
Viszi a szolgálat az én öreg roncsautómat – benne az ifjúságom. Hadd legyen! Sosem tudtam autóban szerelmeskedni. Én a Kelet fia vagyok. Nálam egy aktus több óráig tart. A kocsiban hol a karom, hol a térdem, hol a derekam kezdett el fájni. Mi? Holnapra vége a szexnek?
Eddig tettem, most majd írok róla!
![185839068-10219627179126203-1572426719728486009-n](https://i.ibb.co/HXG3kMy/185839068-10219627179126203-1572426719728486009-n.jpg)
| |
Hozzászólást csakis azonosított felhasználók írhatnak. Kérjük, hogy jelentkezzen be az azonosításhoz!
|
|