NAPLÓK: Janus naplója
Legutóbbi olvasó: 2024-09-08 01:28 Összes olvasás: 921973. | [tulajdonos]: majdnem versek | 2024-07-05 17:19 |
Elköszön az alkony
Elköszön az alkony, lassan este van, a bolyongó szél lépte oly bizonytalan. Napsugár hever, a vékony cérnaszál, s a pillanat fölötte ide- odaszáll.
Apró lelkemre hatalmas csend terül, bámulom a síkot, egyes egyedül, ahol majszolja a morzsafényeket a pillantás, és szökik a képzelet.
Hatalmas csend alatt suttogó szívem, pupillám tó, emlék úszik a vízen, nincs csobbanás, a vitorla egyre nő, s belekap, viszi a szélnek állt idő.
Csillagszeplős égre száll a sóhajom, mellettem holdsugár ,leng az ágakon, és mellém ül a rég, elbeszélgetünk, hangok nélkül az estbe révedünk.
Elköszön az est, lassan itt az éj, nyárfa csúcsán botlik a sárga holdkaréj, s a remény, az a vékony cérnaszál, hintáztatja létem, még játszik a halál.
|
|
Hozzászólást csakis azonosított felhasználók írhatnak.
Kérjük, hogy jelentkezzen be az azonosításhoz!